Шкіра і печінка — взаємозв’язок та комплексний підхід до лікування
Дерматологічні порушення досить поширені при захворюваннях гепатобіліарної системи, оскільки шкіра є головним…
![](/images/bglogin.jpg)
Шкіра і печінка — взаємозв’язок та комплексний підхід до лікування
Дерматологічні порушення досить поширені при захворюваннях гепатобіліарної системи, оскільки шкіра є головним органом-мішенню при цих патологіях. Для ефективного виявлення симптомів та комплексного лікування пацієнтів необхідно знати та розрізняти дерматологічні ознаки захворювань печінки1.
Найпоширенішими змінами шкіри є дисхромії, порушення вологості, наявність локальних утворів, а також судинних уражень2. Розглянемо їх докладніше.
Зміни кольору шкіри при патології печінки
Жовтяниця наявна, коли білірубін та жовчні пігменти накопичуються в органах та шкірі. У дорослих вона зазвичай стає видимою, коли рівень білірубіну в крові перевищує 25,0–30,0 мг/л. Колір шкіри корелює з рівнем білірубіну та може мати різні відтінки, від жовтуватого до коричневого. Це найпоширеніша дисхромія шкіри в осіб з ураженням печінки2.
Блідість шкіри часто спостерігається у людей з ураженням печінки як наслідок кровотечі з органів травного каналу2
Гіпо/гіперпігментація — дефект шкіри, який виникає через знижене або надмірне утворення меланіну. Гіперпігментація шкіри може спостерігатися в людей із порфірією та алкогольною хворобою печінки2.
Зміни вологості та товщини шкірного покриву
Гіпогідроз — аномально низьке потовиділення, що виявляється стоншенням, лущенням, шорсткістю шкіри. Здебільшого зумовлене зневодненням, а також дефіцитом жиророзчинного вітаміну А внаслідок порушення його всмоктування, що часто відбувається за наявності синдрому холестазу2.
Гіпергідроз може спричиняти вологість долонь, що часто є ознакою хронічних дифузних захворювань печінки (ХДЗП). Генералізований гіпергідроз характерний для гострих станів, пов’язаних із надмірним уживанням алкоголю або підвищенням температури під час загострень вірусних гепатитів2.
Атрофія шкіри — стоншення всіх її шарів. Проявляється у разі цирозу печінки (ЦП). Шкіра стає гладка, тонка, «пергаментна», особливо на кистях2.
Гіперкератоз — потовщення рогового шару шкіри через дефіцит вітаміну А та надмірне утворення кератину або ж через затримку відторгнення рогових клітин. Часто ізольовано спостерігається у хворих на гепатит С, які отримували інтерферон2.
Акантоз — потовщення і збільшення кількості клітин шипуватого та зернистого шарів шкіри з подовженням епідермальних відростків, а отже збільшенням сосочків шкіри. У літературі описано випадки утворення чорного акантозу в хворих на алкогольний ЦП2.
Локальні ураження шкіри
Стрії — дефекти шкіри у вигляді смуг різної ширини, які можуть набувати забарвлення від білого до багрового або фіолетового. Причинами стрій у хворих є гормональні порушення через надмір естрогенів, які не здатна нейтралізувати у потрібному обсязі ушкоджена печінка2.
Проста гранульома — запальний вузлик, що виникає в результаті проліферації та трансформації клітин, здатних до фагоцитозу. Анулярна гранульома — утвір, який складається з вузликів кольору шкіри, рожевого або зрідка багрового, які формують кільце. Зазвичай розташовується на суглобах пальців. У світовій літературі описано випадки розвитку простої та анулярної гранульоми після трансплантації печінки як ознаки рецидивного первинного біліарного ЦП2.
Судинні ураження шкіри у гепатологічних хворих
Телеангіоектазії складаються з центральної артеріоли та численних підшкірних судин, що відходять від неї, нагадуючи «ніжки павука». Найчастіше фіксуються у хворих на ЦП, зокрема алкогольний. На якийсь час вони можуть з’явитися і у хворих на вірусний гепатит. За умови покращення функції печінки або ж її трансплантації можуть зникати, поява нових свідчить про прогресування захворювання, а у хворих на алкогольну хворобу печінки — про ризик формування варикозних вен стравоходу та виникнення кровотечі2.
Плями Бієра — невеликі плями неправильної форми, ймовірно пов’язані з функціональним пошкодженням дрібних судин шкіри та венозним застоєм. Спостерігаються у більш ніж половини осіб із ХДЗП2.
Майже всі хронічні дифузні захворювання печінки (ХДЗП) супроводжуються порушенням функцій печінки та можуть спричинити розвиток підшкірних геморагій унаслідок геморагічного діатезу та коагулопатій2
Найчастішим проявом коагулопатій на шкірі та слизових оболонках є петехіально-плямистий висип. Розмір цих крововиливів — від точкових петехій до великих екхімоз2
Про інші поширені дерматологічні прояви
ХДЗП часто є причиною вторинних дисліпопротеїнемій — збільшення у крові вмісту тригліцеридів і зниження рівня ЛПВЩ у поєднанні з підвищенням концентрації ЛПНЩ. Шкірними проявами цих змін є ксантоми та ксантелазми2.
Зуд є найпоширенішим і часом найбільш неприємним симптомом захворювань печінки та жовчних шляхів3
Він може бути тимчасовим і легким або постійним і тяжким. Часто спричинений захворюваннями, які пов'язані з холестазом, такими як первинний склерозуючий холангіт і обструктивна хвороба жовчних каменів3.
Під час дослідження уражень шкіри за участю 303 пацієнтів із гепатобіліарними розладами було виділено основні дерматологічні прояви гепатобіліарних захворювань4:
Отже, ураження шкіри часто свідчать про печінкову патологію і є показанням для відповідної специфічної діагностики пацієнтів.
Огляд шкіри у хворих з ураженням гепатобіліарної системи відіграє важливу роль у діагностиці захворювань печінки, а розуміння механізму їх виникнення дає змогу провести ефективну корекцію5
Лікування пацієнтів із дерматологічними проявами порушень гепатобіліарної системи
Найкраще лікування хвороби печінки починається з модифікації способу життя. Цефалоспорини є найчастіше призначуваними антибіотиками. Також застосовують гепатопротектори для підвищення функції печінки. За дослідженнями, у пацієнтів, які отримували гепатопротектори протягом одного тижня, спостерігалося зниження рівня білірубіну в сироватці на 42%, аспартатамінотрансферази на 58% і аланінамінотрансферази на 65%6.
Гепатопротектор рослинного походження Фумарта® завдяки дії силімарину стимулює синтез білків, нормалізує ліпідний обмін та стабілізує клітинні мембрани7
Велике значення має антитоксична дія силімарину. Встановлено, що вона зумовлена конкурентною взаємодією з рецепторами до відповідних токсинів у мембрані гепатоцитів, що сприяє стабілізації мембран цих клітин. Завдяки цьому сповільнюється розвиток стеатозу та фіброзу печінки7.
Фумарта® впливає на жовчовивідні шляхи та жовчний міхур завдяки фумарину, який має жовчогінну дію, нормалізує секрецію жовчі, знижує тонус сфінктера Одді7.
У рандомізованому плацебо-контрольованому дослідженні встановлено ефективність силімарину у пацієнтів із метаболічним ураженням печінки. Виявлено позитивний вплив силімарину на активність аланінамінотрансферази (нормалізація у 52% пацієнтів проти 18% у групі плацебо)7.
Комплексний лікарський засіб Фумарта® має широкий спектр дії. Його рослинне походження, а також мінімальна кількість небажаних явищ дають підставу додати його у комплексну схему лікування захворювань гепатобіліарної системи7.
Основні тези
Дерматологічні порушення є поширеними у пацієнтів із патологією печінки, серед основних виділяють зміни забарвлення, вологості, наявність локальних змін шкіри. Найбільш характерними для гепатологічних хворих є судинні ураження1,2
Лікування хворих зі шкірними проявами патології печінки має починатися з покращення способу життя, містити етіотропну терапію та гепатопротектори6
Фумарта® має оптимальне поєднання гепатопротекторної дії та фізіологічної корекції секреції жовчі9. Завдяки силімарину безпосередньо впливає на гепатоцити, а фумарин діє як спазмолітик, холеретик та холекінетик7
Фумарта®
1 капсула містить екстракту сухого трави рутки лікарської — 275,1 мг; екстракту сухого плодів розторопші плямистої — 80–98 мг, що еквівалентно силімарину
50 мг8
ЛПВЩ — ліпопротеїди високої щільності
ЛПНЩ — ліпопротеїди низької щільності
ХДЗП — хронічні дифузні захворювання печінки
ЦП — цироз печінки
- Liu Y et al. Recognizing skin conditions in patients with cirrhosis: a narrative review. Ann Med. 2022. DOI:10.1080/07853890.2022.2138961
- Абрагамович М.О., Абрагамович О.О., Фаюра О.П. Візуальні ознаки хронічних дифузних захворювань печінки: стигми шкіри, її придатків та слизових оболонок. Львівський клінічний вісник. 2013. Режим доступу: https://lkv.biz/uk/vizualni-oznaki-xronichnix-difuznix-zaxvoryuvan-pechinki-stimi-shkiri-pridatkiv-ta-slizovix-obolonok/ (дата звернення: 12.05.2023).
- Dogra S., Jindal R. Cutaneous manifestations of common liver diseases. J Clin Exp Hepatol. 2011; 1(3):177-84. DOI:10.1016/S0973-6883(11)60235-1
- Godara S.K. et al. Cutaneous manifestations in disorders of hepatobiliary system. Indian Dermatol Online J. 2017;8(1):9-15. DOI:10.4103/2229-5178.198760
- Герасун О.Б. Основні дерматологічні ознаки захворювань печінки. Дерматологія та венерологія. 2015. Режим доступу: http://nbuv.gov.ua/UJRN/dtv_2015_1_3 (дата звернення: 24.05.2023).
- Allu Haritha. A Cross-sectional Study on Hepatoprotective agents and Antimicrobials in Treatment of Liver Diseases. Indian Journal of Pharmacy Practice. 2021. Available at: https://ijopp.org/sites/default/files/InJPharPract-14-4-245_0.pdf (Last access: 24.05.2023).
- Щербиніна М.Б., Бондаренко Ю.М. Можливості застосування комбінованого фітопрепарату «Фумарта» в лікуванні захворювань гепатобіліарної системи. Сучасна гастроентерологія. 2019; 6(110):28-34. Режим доступу: http://sgastro.com.ua/article/view/MG-2019-6-28/188579 (дата звернення: 12.05.2023).
- Інструкція для медичного застосування лікарського засобу ФУМАРТА® (FUMARTA), капсули. РП №UA/17593/01/01. Наказ МОЗ України № 1820 від 16.08.2019. Зміни внесено. Наказ МОЗ України № 2143 від 21.09.2020.
- Щербиніна М.Д., Бондаренко Ю.М. Хронічні захворювання печінки в період пандемії: профілактична підтримка комбінованим фітопрепаратом «Фумарта». Сучасна гастроентерологія. 2020; 3(113):29-35. DOI:10.30978/MG-2020-3-29
РП UA/17593/01/01. Наказ МОЗ України 07.05.2024 № 794.